VÕLUR BAHRAMI PÄRANDUS
Hilinesin. Ongi hea! Matemaatika on õppimata, luuletust ei lugenud.
Oh! Ja koolivormi unustasin selga panna.
Üks, kaks, kolm, neli, viis!
Mida see tähendab?
Kuula nüüd! Väikeses koopas on kõik tehtud. Lähen keskmisse.
Oota, Zemzela! Sa näed, et ma olen vana.
Varsti jäävad minu lossid ja aarded peremeheta.
Kurb. - Jah, kurb.
Ära ulu! Ma tahan sind peremeheks jätta.
Kas saad hakkama? - Ma ei tea.
Kas sa lugeda oskad?
Oskan! 1, 2, 3, 4, 17, 20.
Nojah. Aga kas kirjutada oskad? - Kirjutada pole proovinud.
Ja ära proovi ka. - Ma siis lähen, peremees.
Oota!
Mine ülesse, Zemzela,
vali välja poiss, võimalikult arukas. Temast saab sinu tulevane peremees.
Palju aastaid tagasi rööviti mind samal moel.
Mine, Zemzela, ja ilma poisita ära tagasi tule!
Onuke, kas te parandate torustikku? - Jah, õigus, torusid panen.
Torusid? Oi, kui huvitav! Kas saab vaadata?
Võib vaadata, tule siia! Nii, nii.
Tehtud, peremees! Hammustab.
Mis siin öelda, ilus laps. Ei liiga kõhn ega liiga paks.
Kas te kavatsete mind ära süüa?
Ma ei ole inimsööja, ma olen võlur Bahram.
Kas sa kirjutada ja lugeda oskad? - Oskan.
Kui palju on viis korda viis? - Kakskümmend viis.
Peremees, see siin on suur teadlane!
6 x 6 = 36, 7 x 7 = 47. - Aitab, aitab!
Sul vedas, sa jääd siia igaveseks.
Ei, ma ei taha, ei taha, ei taha!
Berike!
Milline häbi! Poiss, aga ulub nagu tüdruk.
Aga ma olengi tüdruk - Maða.
Zemzela, mida sa tegid?!
Lähed ülesse ja vahetad ta ära, vahetad poisi vastu!
Milleks, ah? Ta meeldib mulle, ta on julge.
Ja mulle meeldib ka. Kirjutada oskab, lugeda oskab.
Tahan isa ja ema juurde.
Mina olen sulle ema, isa ja muidugi ka vanaisa.
Kuule, aga minust saab vanaema. Vanaema Zemzela.
Vanaema, vanaisa... Mul on koolitükke vaja õppida.
Maða, mis see on? - Ei ütle.
No ja pole vajagi. Vaata! Berike!
Seal on mingi imeline olend. Taga on köiejupp ja ees riidepuu.
Las ilmub, minu jaoks, ah?! - Berike!
Nii teile vaja ongi!
Zemzela, aita!
Meelde tuli, meenus! Talle on vaja heina.
Berike!
Tõmba talle!
Maða! Maða! - Mida sa tahad?
Miks see koletis mind ründab? - Lased mul minna, siis ütlen.
Lasta minna? Mitte mingil juhul. - No siis rippuge seal nagu pirnid.
Kallis ema, mind röövis võlur Bahram. Ta on kangekaelne nagu...
Esel... nagu kits. Ei, esel. - Eesel kirjutatakse kahe e-ga.
Oh, püha Maria, lasen sul minna! Oi, emmeke!
Lehmad ei armasta punast värvi. - Berike!
Noh, nüüd lase mul minna!
Lasta minna nii targal tüdrukul? Mitte mingi hinna eest!
Sa ju lubasid! Ma tahan õppida!
Inimene tahab õppida. - Sinu käest ei küsita! Mine töötama!
Hei, peremees, lase läbi! - Ära on tüüdanud! Berike!
Milline lõhn!
Vastik plika! Kõik, korjan asjad kokku ja lähen teise koopasse!
Berike!
Mõtled järele, kutsu mind.
Mitte kedagi pole, nüüd põgenen.
Kuula, kas põgenesid või? - Jah, põgenesin.
Näed, see on sulle, kaelakee.
Tänan sind, Zemzela. - Kanna terviseks!
Ära puutu! See on geoloogide puurmasin.
Ütle nüüd - tugev!
Jah, jah! Ma saadan kirja.
Onud geoloogid, andke see kiri emale.
Siin on palju maavarasid: kuld, nafta... - Kaelakeed!
Jah, kaelakeed. Ma põgenen siit. Maða.
Kuule, Maða, kas seal üleval on parem?
Parem. Varem ma seda ei mõistnud, aga nüüd tahaksin nii väga koju.
Kooli. - Kooli? - Ja sõprade juurde. - Sõprade?
Anna kiri siia! - Zemzela! Hoia kinni!
Hoian! Korras! Sõitiski su kiri minema.
Aitäh!
Ütle, Zemzela, kas sul puhkust on? - Mis see on?
Iga inimene peab aastas ühe kuu puhkama.
Kas sa ammu juba töötad? - Tuhat aastat.
Oi! Tähendab, et sulle on ette nähtud...
83 aastat puhkust.
Nii? - Jah.
Kõik! Lähen puhkusele. - Ma sulle näitan puhkust!
Nii, siin see on - selleks, et muuta inimene kiviks...
on vaja, oi, mitte midagi ei näe! Maða, loe, palun!
Selleks on vaja teda puudutada
ja öelda: Azhda-kika.
Jookseme! - Puhkusele!
Jätsid mu üksi. Nad arvavad, et mina ei tahagi päikest näha.
Püüa kinni ja too tagasi!
Zemzela, miks sa küünla kustutasid?
See võib midagi põlema panna. Ma näen pimedas väga hästi.
Mis juhtus, Zemzela?
Ära ehmu, see olen mina, Zemzela. Ma lõin pea ära.
Pimedas näen ma veel paremini kui valguse käes.
Millest ma just rääkisin? - Sa rääkisid, et näed hästi...
Näed, see on Bahrami tulemadu.
Mis see on?
Ruttu! See on tulejärv. Ruttu tagasi!
Jõudsite pärale?
Sinu puhkus sai läbi, Zemzela. Mine tööle!
Aga sina, Maðake, õpi võluraamatut.
Kuula, peremees, on vaja ära minna. Seal järv põleb, kõik saame hukka.
Ei saa, ma pean valvama kõiki neid rikkusi.
Pole vaja valvata, onu Bahram, lähme!
Miks? Mind pole seal mitte kellelegi vaja.
On küll vaja. Sina tead maaalusest kõike. Sinust saab maaaluste teaduste doktor.
Ei! - Teeme nii, et ma kannan teda. - Aga kuhu, midagi pole ju näha?
Lehm on vaja vabaks lasta. Tema leiab tee.
Meile koolis niimoodi räägiti.
Lehm ei roni.
Tuleb ta raamatusse tagasi saata. - Õigus, palun väga! Berike!
Hei, lehm on kadunud. - Roni välja, ta on siin.
Maða, kes need on? - Need on lapsed.
Neile ma kingingi kõik maa-alused aarded.
Zemzela, vaata! Siin on nii palju poisse!
Aga sina tassisid mulle tüdruku.
Aga mina olen rõõmus. Rõõmus, et ma temaga tutvusin.
Ta on kõigist parem. Meie Maða. Maðake.
Jutustas Pastella